3,931 matches
-
S-au ridicat și alte probleme cu privire la utilizarea inhibitorilor de serotonină. În Statele Unite ale Americii se scriu lunar peste 1 milion de rețete doar pentru Prozac. Majoritatea acestor rețete sunt prescrise unor pacienți care nu întrunesc toate criteriile pentru tulburare depresivă, dar doresc ceva care să-i ajute să depășească situațiile de stres sau pe cele moderate de distres cu care se confruntă. În plus, unii medicii promovează inhibitorii de serotonină drept medicamente care îmbunătățesc personalitatea. Mulți oameni pun sub semnul
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
utilizezi medicamente prescrise pentru a face față stresorilor cotidieni. De vreme ce există o gamă largă de tratamente medicamentoase disponibile pentru tratarea depresiei, nu sunt reguli stricte pentru a stabili care medicament antidepresiv sa fie folosit prima data în tratarea unui pacient depresiv. Mulți medici încep cu inhibitorii de serotonină, deoarece au mai puține efecte secundare. Oamenii cu depresie încearcă adesea mai multe tratamente până să îl găsească pe cel potrivit lor și care să fie bine tolerat din punct de vedere al
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
această fază a dezvoltării. Autoacuzarea întâlnită în depresie este explicată prin mecanismul identificării inconștiente cu o anumită persoană care în trecut a fost iubită. Cum fixația se produce la nivelul stadiului oral, stadiu în care copilul încorporează lapte sau alimente, depresivul extinde această "introiecție orală'' asupra unei persoane iubite pe care o acuză pentru eșecurile sale, dat fiind faptul că a abandonat-o. Astfel persoana depresivă nu se acuză pe sine, ci pe acea persoană care a fost iubită și cu
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
fixația se produce la nivelul stadiului oral, stadiu în care copilul încorporează lapte sau alimente, depresivul extinde această "introiecție orală'' asupra unei persoane iubite pe care o acuză pentru eșecurile sale, dat fiind faptul că a abandonat-o. Astfel persoana depresivă nu se acuză pe sine, ci pe acea persoană care a fost iubită și cu care este inconștient identificată în prezent . Abraham (1911, apud Hoeksema, S.N., 1998)167, pornind de la teoria freudiană, a extins-o prin cercetările și observațiile sale
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
cercetările clinice (Wolman, 1990)173. Autorul arată că depresia este rezultatul întăririlor deficitare sau lipsei acestora în domeniile majore ale vieții, ceea ce creează disforie și o micșorare sau reducere a răspunsurilor. Lewinsohn identifică trei moduri în care poate apărea tulburarea depresivă înțeleasă ca întărire insuficientă: 1) Observarea inexactă a mediului în sensul că acesta poate fi inadecvat în producerea de întăriri suficiente să mențină funcționarea adecvată a individului. 2) Lipsa unor abilități personale cu ajutorul cărora persoana să extragă întăriri din acele
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
o pot realiza; (slabe abilități de comunicare ale unei persoane poate determina un nivel scăzut al satisfacției maritale). 3) Persoana nu se poate bucura de întăririle pe care le primește. Lewinsohn abordează depresia și din perspectiva relațiilor sociale ale persoanei depresive cu ceilalți. El susține că persoanele depresive se caracterizează printr-un nivel scăzut sau chiar absența capacității individului de a fi receptiv la întăririle sociale, el caracterizându-se prin pasivitate, sentimente de vinovăție, nivel scăzut de activism. Odată ce depresia este
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
ale unei persoane poate determina un nivel scăzut al satisfacției maritale). 3) Persoana nu se poate bucura de întăririle pe care le primește. Lewinsohn abordează depresia și din perspectiva relațiilor sociale ale persoanei depresive cu ceilalți. El susține că persoanele depresive se caracterizează printr-un nivel scăzut sau chiar absența capacității individului de a fi receptiv la întăririle sociale, el caracterizându-se prin pasivitate, sentimente de vinovăție, nivel scăzut de activism. Odată ce depresia este instalată, persoana este respinsă sau evitată de
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
au constituit o sursă de întărire pentru el și concomitent cu atitudinea lor de evitare este pierdută și sursa de întărire. Trăirea sentimentului de evitare se datorează unor bisări la nivelul relațiilor cu apropiații care încearcă să ofere suport persoanei depresive, cărora depresivul le răspunde cu indiferență sau sentimente de mânie, aceasta ducând la ostilitate ascunsă sau suport superficial din partea celor apropiați. Atitudinea de respingere sau evitare a persoanelor din proximitate va duce la instalarea depresiei, în felul acesta apare cercul
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
o sursă de întărire pentru el și concomitent cu atitudinea lor de evitare este pierdută și sursa de întărire. Trăirea sentimentului de evitare se datorează unor bisări la nivelul relațiilor cu apropiații care încearcă să ofere suport persoanei depresive, cărora depresivul le răspunde cu indiferență sau sentimente de mânie, aceasta ducând la ostilitate ascunsă sau suport superficial din partea celor apropiați. Atitudinea de respingere sau evitare a persoanelor din proximitate va duce la instalarea depresiei, în felul acesta apare cercul vicios depresie-respingere
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
în evaluarea de sine) și autoîntărirea (comportamentele pozitive sunt întărite, cele negative sunt pedepsite). Rehm consideră că în depresie oamenii sunt lipsiți de speranța pentru a-și propune scopuri pe termen lung și neajutorați în controlul propriului comportament. Astfel persoana depresivă poate face față solicitărilor cotidiene, dar comportamentul pentru atingerea unor scopuri îndepărtate, în afara recompenselor imediate nu este unul de succes. Potrivit teoriei autocontrolului comportamentul persoanei depresive poate fi caracterizat de unul sau mai multe din cele șase deficiențe posibile ale
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
-și propune scopuri pe termen lung și neajutorați în controlul propriului comportament. Astfel persoana depresivă poate face față solicitărilor cotidiene, dar comportamentul pentru atingerea unor scopuri îndepărtate, în afara recompenselor imediate nu este unul de succes. Potrivit teoriei autocontrolului comportamentul persoanei depresive poate fi caracterizat de unul sau mai multe din cele șase deficiențe posibile ale autocontrolului: focalizarea atenției asupra evenimentelor negative de viață, fiind excluse sau minimizate cele pozitive; Beck (1979)177 a denumit fenomenul ca atenție selectivă în depresie, iar
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
sau mai multe din cele șase deficiențe posibile ale autocontrolului: focalizarea atenției asupra evenimentelor negative de viață, fiind excluse sau minimizate cele pozitive; Beck (1979)177 a denumit fenomenul ca atenție selectivă în depresie, iar Ferster identifică o vigilență a depresivului în anticiparea evenimentelor aversive; focalizarea atenției pe imperativele imediate ale comportamentului, concomitent cu excluderea celor pe termen lung; utilizarea unor standarde autoevaluative perfecționiste, mult mai severe decât față de ceilalți; stil atribuțional depresogen; tendința de autoadministrarea recompenselor care sunt insuficiente pentru
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
autoevaluative perfecționiste, mult mai severe decât față de ceilalți; stil atribuțional depresogen; tendința de autoadministrarea recompenselor care sunt insuficiente pentru menținerea comportamentelor; autopedepsirea excesivă având ca efecte suprimarea comportamentelor productive (Wolman, 1990)178. Această teorie susține, în cele din urmă, că depresivul nedispunând de deprinderi adecvate de autocontrol și fiind dependent de sursele externe de întărire, el nu va reuși să atingă scopuri pe termen lung constituindu-se un cerc vicios în care neatingerea scopurilor determină depresie, starea de depresie conducând la
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
a evitării șocurilor și chiar o reducere semnificativă a performanței. Acest fapt a fost explicat prin așa-numita "neajutorare învățată". Autorul consideră că teoria neajutorării învățate poate avea o largă aplicabilitate și în cazul oamenilor, în special pentru explicarea tulburării depresive la aceștia. Astfel, simpla observație asupra persoanelor depresive remarcă tendința acestora de a generaliza din înregistrarea unui singur eșec într-o situație specifică la mai multe situații, eșecul determinând sentimente de inadecvare și neajutorare. Seligman consideră că neajutorarea este generată
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
a performanței. Acest fapt a fost explicat prin așa-numita "neajutorare învățată". Autorul consideră că teoria neajutorării învățate poate avea o largă aplicabilitate și în cazul oamenilor, în special pentru explicarea tulburării depresive la aceștia. Astfel, simpla observație asupra persoanelor depresive remarcă tendința acestora de a generaliza din înregistrarea unui singur eșec într-o situație specifică la mai multe situații, eșecul determinând sentimente de inadecvare și neajutorare. Seligman consideră că neajutorarea este generată de credința potrivit căreia nu este important ce
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
rezultatele vor fi aceleași, adică rezultatul nu este contingent cu răspunsul. Autorul acestei teorii compară expunerea la șocuri inevitabile cu pierderile traumatice care adesea precipită depresia (Wolman, 1990)180. Depresia este considerată a se naște ca rezultat al incapacității persoanei depresive de a controla în trecut evenimentele stresante și aversive și care generează sentimente de neajutorare. Aceste sentimente nu vor rămâne specifice pentru un anumit eveniment, ci vor fi generalizate și asupra altor evenimente Au fost realizate experimente analoage cu studenți
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
că neajutorarea generată de perceperea noncontingenței dintre comportamentul persoanei și rezultat se datorează atribuirii de către persoana unor cauze interne sau externe, stabile ori instabile, globale sau specifice. Abramson și colaboratorii (1978) explică depresia prin atribuirile cauzale pentru evenimentele incontrolabile, stilul depresiv de atribuire fiind caracterizat de dimensiunile intern-stabil-global. Dimensiuni ale stilului de atribuire a) Intern versus extern: incontrolabilitatea este plasată în interiorul persoanei, prin asumarea responsabilității personale pentru evenimente, fapt asociat cu stima de sine scăzută și pierderea motivației; neajutorarea învățată pentru
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
versus specific: atribuirile globale duc la generalizarea expectanței asupra situației, fapt asociat cu neajutorare generalizată în plan comportamental Combinarea acestor trei dimensiuni ale stilului atribuțional este considerată a fi responsabilă pentru deficitele emoționale, motivaționale și cognitive ale persoanei cu tulburare depresivă. Cercetările realizate de Alloy, Clements și Kolden în 1985182 și cele întreprinse de Abramson, Alloy și Metalsky în 1988183 susțin că stilul atribuțional nu este o cauză necesară nici suficientă pentru depresie, ci mai degrabă un factor de risc alături de
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
apariției simptomelor, dar nu este nici necesară, nici suficientă pentru apariția lor (Ionescu, 1998)185. Potrivit acestei teorii, deznădejdea este considerată o cauză suficientă și proximă a depresiei, (nu și necesară a depresiei) adică prezența ei va garanta că simptomele depresive vor apărea. Fiecare verigă din acest lanț cauzal considerat responsabil de apariția deznădejdii poate constitui o "cauză contribuitoare". Inferențele unei persoane în legătura cu un eveniment crește probabilitatea că acea persoană va deveni deznădăjduită la apariția unui eveniment aversiv. Răspunsul
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
aceasta deznădejdea și nu neajutorarea. Așadar, în cazul acestei teorii accentul nu cade pe perceperea incontrolabilității evenimentelor, ci mai degrabă pe posibilitatea apariției evenimentelor aversive. Acest fapt rezolvă contradicția apărută în cadrul teoriei neajutorării învățate, contradicție legată de faptul că persoanele depresive se învinovățesc pentru evenimente percepute ca incontrolabile. Aspectele critice ale unui eveniment constau în: 1) cauza percepută a evenimentului; 2) consecințele judecate ale evenimentului; 3) statutul eului dat de evenimentul perceput. Unii autori susțin că cu cât persoanele percep mai
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
dat de evenimentul perceput. Unii autori susțin că cu cât persoanele percep mai stabil și mai global consecințele negative ale unui eveniment și caracteristicile negative ale eului dat, cu atât este mai probabil ca persoana respectivă să devină deznădăjduită și depresivă, trebuind să existe un echilibru între conținutul domeniului particular al stilului atribuțional negativ al individului și evenimentul negativ de viață. Stima de sine scăzută este văzută acum ca derivând din stilul atribuțional depresiv (intern-stabil-global), iar din combinația stabilității și globalității
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
ca persoana respectivă să devină deznădăjduită și depresivă, trebuind să existe un echilibru între conținutul domeniului particular al stilului atribuțional negativ al individului și evenimentul negativ de viață. Stima de sine scăzută este văzută acum ca derivând din stilul atribuțional depresiv (intern-stabil-global), iar din combinația stabilității și globalității rezultă cronicitatea și generalitatea deficitelor depresive. Există trei diateze/predispoziții constituționale pentru depresia disperată: 1) stilul de atribuire intern-stabil și global al persoanei pentru evenimentele negative de viață considerate ca importante; 2) tendința
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
între conținutul domeniului particular al stilului atribuțional negativ al individului și evenimentul negativ de viață. Stima de sine scăzută este văzută acum ca derivând din stilul atribuțional depresiv (intern-stabil-global), iar din combinația stabilității și globalității rezultă cronicitatea și generalitatea deficitelor depresive. Există trei diateze/predispoziții constituționale pentru depresia disperată: 1) stilul de atribuire intern-stabil și global al persoanei pentru evenimentele negative de viață considerate ca importante; 2) tendința generală de a face deducții iraționale în privința consecințelor negative ale evenimentelor negative; 3
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
evenimentelor negative; 3) tendința generală de a trage concluzii negative despre sine. Au fost identificate trei tipuri de inferențe pe care persoanele le pot face, aceste inferențe modulând măsura în care persoanele dezvoltă sau nu deznădejdea și apoi simptomele deznădejdii depresive în fața evenimentelor negative experimentate: a) inferențe în legătură cu motivul producerii evenimentelor; b) inferențe în legătură cu consecințele ce pot rezulta din producerea evenimentelor; c) inferențe despre sine date de evenimentele care i s-au întâmplat persoanei. Depresia la care se referă teoria disperării
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]
-
înțeleg realitatea elaborând ipoteze pe care le testează sau predicții, asemenea unor oameni de știință (Knight, B.G., Kelly, G. & Gatz, M., 1992)188, Beck a fost atras de această concepție, valorificând-o în elaborarea teoriei sale. Beck consideră că pacienții depresivi interpretează realitatea într-un mod distorsionat, fără să se bazeze pe "testare de ipoteze" ori "predicții" asupra realității fapt care nu justifică și nu confirmă interpretarea. Mai mult, el susține că interpretările persoanei depresive asupra propriei experiențe sunt influențate nu
by Camelia Dindelegan [Corola-publishinghouse/Science/1025_a_2533]