3,099 matches
-
specialist cardiolog, de gardă în Bangalore, India. Cardul de sănătate personal al lui Larry furnizase în același timp istoricul medical și predispoziția genetică medicului de gardă. Medicul emisese mai multe tipuri de tratamente pentru diagnosticul stabilit - o arteră parțial înfundată. Secretara îl întâmpină prin monitorizarea vocală pe internet, unde putea să vadă și să stea de vorbă cu ambii medici care analizaseră diagnosticul lui Larry. Pe ecranul divizat, medicul de gardă îi prezentă lui Larry imaginile color ale hologramelor 3-D reprezentând
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2287_a_3612]
-
mai avut parte de niciun incident. În timp ce pășeam în clădire, trecând dincolo de gărzile blindate, în costumele lor negre și strâmte futuriste, primul detaliu pe care l-am remarcat au fost dulăpioarele mici galbene din spatele pupitrelor. Am întrebat la ce serveau. Secretara mi-a răspuns cu răceală că era locul în care bancherii și invitații lor își lăsau armele înainte să urce scările spre sălile unde aveau loc întâlnirile. În timp ce mi se adresa, camerele de supraveghere îmi urmăreau cu deplasări lente orice
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2287_a_3612]
-
ascunse sub costumele lor impecabile. Ce imagine trebuie să ofere.” Am întrebat câți dintre acești bancheri își verificau armele. Mi s-a răspuns că cei mai mulți. Apoi a trebuit să ofer o mostră de voce, spunându-mi numele: „Dr. James Canton.” Secretara, în mod evident o persoană cu înaltă pregătire în privința securității, mi-a înregistrat vocea și o fotografie a chipului meu și le-a stocat în baza de date. Mi s-a spus să mă apropii de ceva ce părea un
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2287_a_3612]
-
Puiu pe ușă și casa să nu fie aranjată, masa pusă. Pe când la Clemența, cum putea arăta casa ! Ce harababură ! Iar bietul Barbu, veșnic mâncând prin birturi, ca să n-o deranjeze... Așa trebuie să fi ajuns să se încurce cu secretara, tot mergând pe la restaurante, tot... De când l-am cunoscut, bietul Barbu era și fată în casă, și bonă la copil, în ziua când astea erau învoite... Parcă îl văd cu olița în mână ! Parcă îl văd lătrând și umblând în
Dimineaţă pierdută by Gabriela Adameșteanu () [Corola-publishinghouse/Imaginative/598_a_1325]
-
coridor spre departamentul de marketing, conștientă de faptul că picioarele mele nu vor deloc să pășească În ritm normal. De fapt, cu cît mă apropii mai tare de ușă, merg din ce În ce mai lent și mai lent... și mai lent... Una dintre secretarele de la contabilitate trece pe lîngă mine grăbită, În pantofi cu toc și Îmi aruncă o privire ciudată. O, Doamne. Nu pot intra acolo. Ba da, pot. O să fie bine. Am să mă așez pur și simplu la birou și am
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2129_a_3454]
-
la birou cu mîna prietenului tău În sîn. OK. Asta e, n-am ce face. Trag aer În piept adînc, mă ridic și pornesc spre etajul unsprezece. În fața ușii lui e un birou, dar nu văd nici urmă de vreo secretară, așa că mă duc direct la ușă și ciocănesc. — Intră. Deschid prudentă ușa. Încăperea e imensă, luminoasă și lambrisată, iar Jack stă la o masă circulară, Împreună cu alte șase persoane, așezate pe scaune. Șase oameni pe care nu i-am mai
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2129_a_3454]
-
și simt că-mi vine să vomit. Dacă situația o să fie la fel de stînjenitoare ca atunci ? Dacă e ofticat pe mine ? Nu trebuie să mă duc, Îmi spun. Mi-a oferit șansa de a refuza. Pot foarte bine să-i telefonez secretarei lui și să-i spun „Scuze, n-am găsit dosarul Leopold“ și totul s-ar termina aici. Șovăi o clipă pe scările de marmură, cu degetele Încleștate pe mapă. Apoi pornesc mai departe. *** CÎnd mă apropii de ușa biroului lui
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2129_a_3454]
-
dosarul Leopold“ și totul s-ar termina aici. Șovăi o clipă pe scările de marmură, cu degetele Încleștate pe mapă. Apoi pornesc mai departe. *** CÎnd mă apropii de ușa biroului lui, văd că aceasta nu e păzită de una dintre secretarele lui, ci de Sven. O, Doamne. Știu că mi-a zis că e cel mai vechi prieten al lui, dar n-am ce face. Tipul ăsta mă bagă pur și simplu În sperieți. — Bună, zic. Ăă... domnul Harper m-a
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2129_a_3454]
-
nor, toată ziua zîmbesc la computerul meu conectat la rețea, după care plutesc Înapoi spre casă. Comentariile sarcastice ale lui Paul ricoșează ca niște balonașe. Nici măcar nu remarc cînd Artemis mă prezintă unei echipe de publicitate aflate În vizită drept secretara ei personală. Pot să spună orice vor. Fiindcă ceea ce nu știu ei e că atunci cînd zîmbesc la computer, e din cauză că Jack mi-a trimis alt e-mail mic și haios. Ceea ce nu știu ei e că tipul pentru care lucrează
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2129_a_3454]
-
n-am să mă mai pot opri. Dar, În primul și În primul rînd, fiindcă nimeni nu mă bagă aproape deloc În seamă. La urma urmei, ce știu eu despre Jack Harper ? La urma urmei, sînt doar o amărîtă de secretară. Hei ! spune Nick, ridicînd ochii din telefon. Jack Harper o să fie la televizor ! — Poftim ? Tresar, surprinsă. O să fie Jack la televizor ? Și mie de ce nu mi-a spus ? — Se duce o echipă TV la el la birou să-l filmeze
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2129_a_3454]
-
Te caută cineva de la departamentul de publicitate al Harvey’s Bristol Cream, intervine și Caroline. Vor să știe unde să-ți trimită o sticlă de lichior cadou ? — Dar de unde mi-au aflat numele ? De unde ? Deja mi s-a dus buhul ? Secretarele noastre n-au altă treabă, decît să-i informeze pe toți cei care sună despre cine e vorba ? — Emma, tatăl tău la telefon, spune Nick. Zice că trebuie neapărat să vorbească cu tine, urgent... Nu pot, zic ca paralizată. Nu
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2129_a_3454]
-
duc să-mi iau o cafea, spune Fergus, ridicîndu-se. Vrea cineva ceva ? — Mie dă-mi una cu Harvey’s Bristol Cream, spune vesel Nick. — Haha, murmur pentru mine. — Vai, Emma, să nu uit, adaugă Nick, apropiindu-se de biroul meu. Secretara aia nouă de la administrativ. Ai văzut-o ? E o adevărată apariție, nu crezi ? Îmi face cu ochiul, iar eu Îl privesc alb, neînțelegînd. — Are o tunsoare super, gen arici, adaugă. Și niște dungarezi pe cinste. — Termină ! strig furioasă, cu fața
[Corola-publishinghouse/Imaginative/2129_a_3454]
-
solicită ,,protocol" unul din produsele instalațiilor de care se ocupă el, luat de delegați, să aibă cu ce stimula bunăvoința tuturor, fie că e vorba de o semnătură sau de încărcat un vagon cu țeavă -, ba șeful secției anunță, prin secretară, obișnuita operativă de la ora zece și tot așa, că stătea lîngă instalație mai puțin decît la telefon. Pînă i-a hotărît laborantei: "Nu-s aici decît pentru nevastă-mea, sau dacă sună cineva de la București!" De-atunci, se preocupă liniștit
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
nu-și păstreze încă o mare parte din frumusețea interioară de atunci. Implicîndu-se în drama personajului principal, care a fost dat disponibil cu preaviz, povestea de "dragoste și ură" e cu atît mai dramatică. A doua zi, la prima oră, secretara secției îl anunță că la nouă și jumătate trebuie să fie prezent la o ședință, în oraș. Termină de făcut primul rond prin instalație, amînă experimentările pentru filtre pe a doua zi și se întoarce la poartă, să prindă autobuzul
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
se cer păreri despre cărți ori filme. Nu se sfiește să vină și să întrebe dacă are cineva să-i împrumute bani, cînd îi trebuie, și roagă de multe ori pe Tamara ori pe altă colegă a ei să anunțe secretara secției că e așteptat la serviciul tehnic tocmai cînd se ține o operativă plicticoasă, cu probleme ce nu-l privesc și de care vrea să scape. Încă îi mai este dragă Tamara și i-o spune de fiecare dată cînd
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
nu deschis, ca altădată, ci pe furiș, cu teamă. În dimineața asta i-a telefonat: Să vii pe la prînz pînă la noi. Avem de discutat. Asaltat de niște defecțiuni din instalație, Mihai a uitat. Acum cîteva minute, l-a anunțat secretara secției că e așteptat de șefa serviciului tehnic. Aș vrea să participați la o probă de omologare a unor produse ale noastre. Proba are loc miercuri la uzina de subansamble pentru echipament minier. Mihai tresare. Asta înseamnă c-o va
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
și se întoarce la hotel. A doua zi la opt este prezent la minister, unde discuția începe la nouă și durează pînă la unsprezece. La douăsprezece, ajunge acasă la regizor. Înainte de-a pleca, telefonează la casa de filme. Doar secretara. Ceilalți, pe teren, la locurile de filmare, sau la vizionarea unui film care urmează să iasă pe piață. Discuția lor rămîne pe mîine la prima oră. Cum tot nu mai are ce face acum și pentru că piciorul îl doare din cauza
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
Am venit să contractăm o cantitate de folie din care vom face întăritură la haine. Felul în care stă haina pe om conferă sau nu eleganță, dă un aer de grijă pentru ținuta vestimentară. Șefa serviciului tehnic deschide ușa spre secretară și comandă cafele. Apoi, tihnit, întreabă despre ultimele linii în modă și acceptă cu bucurie invitația delegatelor de-a vizita combinatul de confecții. De altfel, invitația a fost făcută tuturor celor prezenți, dar Tamara era ocupată cu aranjarea unor hîrtii
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
pregătească paturile. A doua zi dimineață, imediat ce ajunge în gară, Mihai caută un telefon interurban, s-o sune pe Violeta. Nu știe ce-i va spune. Doar își va cere scuze că nu a recunoscut-o. Atitudinea de cerber a secretarei însă îl irită și e gata să închidă. Bine! aude în telefon. Vlădeanu ați zis? S-o întreb dacă poate vorbi. Totuși, ce-am să-i spun?! se înspăimîntă el. O să întreb dacă mai vrea folii plastice..." Alo, domnul Vlădeanu
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
În fond, gîndește Mihai mai tîrziu, stînd la fereastra vagonului, pot schimba trenul la una din gările de pe traseu dacă mă hotărăsc să n-o mai văd." Nu are însă motive să n-o facă. Dimpotrivă! Poftiți, vă rog! arată secretara ușa capitonată, imediat ce el ajunge în secretariat și spune cine este. Bate, apoi intră. Un birou de director: nelipsita masă lungă de discuții și vitrine cu mostre din producția curentă. Stative cu flori, aparat de radio, televizor, măsuță cu telefoane
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
în ceștile cu cafea și paharele cu apă, din care gustă pe rînd. Ei, asta-i bună! izbucnește în rîs Violeta. Se ridică și apasă pe butonul soneriei instalat la telefon. Să vină Teona! spune scurt, ca un ordin, cînd secretara deschide ușa. Mihai are impresia că se prăbușește. Ochii lui văd deja încețoșat. S-a întîmplat ceva? îl întreabă Violeta, privindu-l insistent. Apoi, mîna ei îi prinde umărul. Prin bluza de vară, Mihai simte căldura palmei. Ridică privirea. Doi
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
dar imediat ce o vede pe Violeta că face un pas spre el și-i zîmbește, întreabă: Pentru ce mă măsurați? În nici un caz pentru coșciug! îi rîde femeia încet, profitînd de absența meseriașei, ieșită să ia ceva de scris de la secretară, iar rîsul ei e completat de un gest scurt de atingere a feței cu palma, ca o alintare, să împrăștie aerul macabru al glumei. După ce Mihai e măsurat în fel și chip, sub privirea atentă a Violetei, cele două femei
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
Te caută regizorul... A fost întrebat dacă poate fi azi în București. Apoi întrebarea s-a transformat într-o încercare vehementă de convingere că trebuie să vină e pentru ultima oară! La șapte și jumătate dai telefon la mine, la secretara secției, spui că mi-e rău și că rog să mi se aprobe o zi recuperare, a sfătuit-o Mihai pe Ana. Eu plec la București noaptea asta. Acum, ajuns acasă la regizor, se așază în fotoliul care a devenit
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
mulțumit. Apoi îl dă la dactilografiat. Abia acum, simțindu-se liber, își amintește de celelalte. Telefonează la Televiziune: piesa va fi transmisă în decembrie; plata, după. La editură, redactorul lipsește, e plecat la o ședință la Uniunea Scriitorilor. Și nici secretara nu-i. Ce mai faci, Ioane? se uită Mihai lung spre prietenul său, după ce termină convorbirile, iar acesta a intrat în birou. Mai ții minte cînd prindeam popîndăi? Ion încearcă un surîs, care îi reușește doar ca un oftat: Sînt
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]
-
la închisoare. Margareta nici măcar nu mai lucra la noi la școală, că plecase de o lună, din cauza unui profesor se aflase că acesta o chema cam des în laboratorul de Chimie..." Doamne, de cînd vă caut! vine spre cei doi secretara secției în care lucrează Mihai. Mateianu zice să mergeți la el de urgență... Te-o fi turnat vreunul că vii la mine să dai telefoane interurbane... oftează Ion. Nu cred! respinge Mihai presupunerea celuilalt. Face un gest de îmbărbătare, să
[Corola-publishinghouse/Imaginative/1470_a_2768]